Potilas tuntematon, 20 ― 30―vuotias nainen, löydetty vedestä.
Saturaatio alle 60, matalasykkeinen, alle 50.
Veden alla tulee hypotermia nopeasti.
Putken avulla hengittämisen ei pitäis toimia.
Ja se iho oli ihan kamalassa kunnossa.
―Onko potilas tajuissaan? ―Ei.
―Onko mitään aavistusta siitä, kuka hän on?
―Mä en oo koskaan nähny mitään tällasta.
―Luulet sie, että myö päästäis kyselemään potilaalta tietoja?
―Etteks te kysele siltä, joka löysi naisen?
Tässä on Petteri Telkkä. Hää löys katiskan.
―Tai siis... Mie näin, että ilmakuplia nousi tuolta vedestä ja mietin, ―
mitä siellä mahtaa olla.
Sit mie näin sen letkun. Nykäsin siitä, ja ilmaa tulikin enemmän.
―Siulla on jonkinlainen kamera paatin pohjassa?
―Joo. En mää ois muuten tajunnutkaan, mitä siellä on.
―Onko siulla mitään käsitystä, mitä ois voinu tapahtua?
―Ei minkäänlaista.
―Oot sie ite ihan kunnossa?
―Käy kuitenkin tarkistuttamassa ittes tuolla.
(Sopertaa venäjäksi.)
Annetaan jotain rauhoittavaa. ―Spasiba...
Sä vähän yllätit mut.
Ei tainnu olla mukava yllätys.
Munhan tässä pitäis olla varautunu.
Vaimon ensimmäinen on sen pomo ja kaikki tuntee sen nakukuvista.
Hä? ―Mä en kestä tota oikeesti.
Just yritin vakuuttaa sua siitä, että sulla ei oo syytä epäillä mitään.
Mä en voi sanoa mun päälle, että älä ajattele.
Se on hyvä työpaikka. Mä oon saanu jotain mielekästä tekemistä.
Pitäiskö mun erota, vai?
Kaupunginjohtajan suku omistaa puolet Lappeenrannasta.
Eiks se ole epäilyttävää?
Ei tarvi kattaa Janinalle. Se on ollu yötä pois.
Sen luona? ―Eliaksen kaa.
Seittemäntoista jo.
Kiitos.
"Mahtisuku varastaa poliisin naiset." ―Hyvä vaan, että jollain on säpinää.
(Niko taputtaa jalalla.)
(Puhelin.)
Saimaasta on löytyny nainen. ―Ruumis?
Ei, se on elossa, vaikka on ollu vedessä kauan.
Sun puhelin ei oo päällä.
Se on tullu tajuihinsa.
―Moi. ―Moi.
―Nytkö sä viet mun miehen? ―Joo.
Mun puhelin ei oo päällä, vaikka mä latasin sen.
Mä laitoin sen kiinni. En halunnu, että se häiritsee meitä.
Heido. ―Moido.
(Puhelin.)
Huomenta. ―Huomenta.
―Onks joku hätänä? ―Ei, ei.
Mä vaan väitin sun isälles, että oot Eliaksen luona yötä.
Jos se kyselee jotain sen perään, niin tiedät. ―Etkä väittäny.
―Sori. ―Päätit valehdella nyt, kun mä en edes haluis olla siellä.
―Tää voi olla hyväkin. Säännöstellään uutisia, jotka järkyttää Karia.
―Se saa kuumottaa Eliasta niin paljon kuin tahtoo.
―Aha. Mä ja, niinkö?
―Se on Degerman. ―Eikä oo.
Ja jos isäs löytää ne kuvat, sit se on kyllä siinä. Mä yritin suojella sua.
―Nyt se alkaa vaan udella. ―Okei, sori. Tää on mun moka.
Mut ihan vaan tiedoks. Okei? Moi.
Miten vitussa perheessä, jossa välitetään toisista, ―
onnistutaan tehä ongelmia ihan mistä vaan?
―Se on vaan välittämistä. ―Jos joku ei kerro kaikkea, se on valehtelua.
Mulla on kokemusta.
―Jos tekee jotain kysymättä, se on vielä pahempaa.
Eikä se yks oo edes pahoillaan.
―Et oo antanu sille mahdollisuutta olla pahoillaan.
―En mä halua olla sen kanssa enää missään tekemisissä.
Mä voin sanoa sille, että sen pitää poistaa ne kuvat. ―Etkä sano.
(Venäjää:) Muistatko mitään?
Miten jouduit veden alle?
Mikä sinun nimesi on? Mistä olet kotoisin?
(Suomea:) Mä en muista...
...mitään.
―Tehtiin kuvannukset ja otettiin kaikki perustestit meidän labrassa.
Hammaskartasta ja verenkuvasta ei saatu vihjeitä, kenestä on kyse.
Nuori nainen, 25 ― 30. Ollut vedessä 2 ― 3 päivää.
Vielä vähän aikaa, niin se olis ollu siinä.
Kasvoissa voi olla merkkejä iskusta.
Käsiraudan jäljet. ―Mmm.
Onks muita väkivallan merkkejä?
Kropan kunto teki arvioinnin aika hankalaks.
Näissä kuvissa on jotain, mitä mä en pysty käsittämään.
Mikä on tää tumma alue?
Siinä oli lapsi.
10 ― 14―viikkoinen sikiö.
―Ei helvetti.
―Uhrilla oli ilmaletku. Tekijä halus pitää sen hengissä.
Ei hypitä johtopäätöksiin.
Meillä on muistinsa menettänyt uhri, joka oli raskaana.
Ei tiedetä, kuka se on ja mitä sille on tehty.
Ainakaan rannalla ei ollu raahausjälkiä. ―Kuka sen löysi?
Telkkä. Petteri Telkkä.
Se asuu siinä lähellä. Se on keskiluokan huvila―aluetta.
Kari Sorjonen Lappeenrannan rikospoliisista.
Ihan kauhee kohtalo sillä tytöllä.
Petteri kertoi siitä.
―Sulla on virolainen tausta. ―Kyllä mä oon ihan suomalainen.
Syntyny Virossa ja naimisissa suomalaisen miehen kanssa.
Mitä sä teet työkses? ―Mä oon lääkäri.
Erikoisalana naistentaudit.
Mitä sun miehes tekee? ―Petteri on tutkijana Karelteckillä.
Se tutkii satelliittipaikannusta. Siksi veneessä on kaikkia niitä tutkia.
Teillä ei oo lapsia?
Ei.
Voisit sä istua alas?
Mua hermostuttaa, kun sä kuljet eestaas.
Kiitos.
Meinaatteko yrittää uudestaan?
Mitä? ―Lasta.
Ette kai te täällä ole siksi? (Ovi.)
Mä en tienny, että te ootte vielä tulossa.
―Me haluttais tietää vielä, onko teillä lähipiirissä ―
20 ― 25―vuotiasta venäläistaustaista naista.
―Mä kerroin jo kaiken sille... Uusitalolle siellä rannalla.
Niko sanoikin, että sä olit hirveen selkee ja rauhallinen.
Sä oot nytkin yllättävän rento siihen nähden, mitä on tapahtunu.
Ehkä reaktio tulee myöhemmin.
Minttu.
Anteeks, että mä tuun tänne. Yläkerrassa sanottiin, että se on ok.
―No, mitä kuuluu?
―Sä sanoit joskus, että jos on jotain, mä voisin tulla suoraan sun luo.
Jos mä teen rikosilmoituksen, tää menee heti johonkin lehteen.
―No? ―Meidän auto varastettiin eilen kotipihalta.
Mä oon aika varma, että mä jätin avaimet virtalukkoon.
―Tosta sun kannattaa tehdä ihan tavallinen rikosilmoitus yläkerrassa.
―Niin varmaan... Mä pyysin, että mä voisin tulla tänne.
En haluais lukea tästä mistään lehdestä.
―Ethän sä oo tehny mitään väärää. ―Sä tiedät, miten nää jutut menee.
―Mikä auto? ―Audi Quattro.
(Puhelin.)
Moi, Taina.
Joo―o...
Odotas hetki.
Eiks se katiska löytyny lahden toiselta puolelta, niemen kärjestä?
Sun puhelin ei oo vieläkään päällä.
Onks toi sun puhelin? ―Joo, ja Taina soittaa siihen. Vastaa.
Kari Sorjonen.
Mä en aio tutkia mitään autovarkautta.
―Sitä autoa viedään Venäjälle. Audi Quattro.
Olis hyvä saada se liiga kiinni. Se on VARE:n homma. ―Eikä oo.
Meillä on tärkeempää tekemistä.
Poliisilla on usein monta tapausta päällekkäin.
Vesterinen on Villimiehenrannan edustaja Arkadianmäellä ―
ja sisäministerin hyvä ystävä.
Jos me selvitetään autovarkaus nopeesti, poliisilaitos hyötyy siitä.
Mä en oo PR―hommissa täällä. ―Me ollaan, halusit tai et.
Auto on varmaan jo rajan takana.
Vaikka sä et selvittäis juttua, voit toimia hienotunteisesti.
Miten hienosti? ―Pidät vaan jutun pois lehdistä.
Mee nyt käyttämään niitä sun metodejas.
Pauliina! Odottakaa hetki.
Onks kaikki kunnossa? ―On, joo. Mene vaan.
―Mä kuulin vaan, että te olitte puhunu kotona vanhoista asioista.
Satu―Marja aina paljastaa kaiken. Onks kaikki ok?
―Se ei liity mitenkään mun työhön.
Pidän työstäni ja oon siinä hyvä, mutta tiedän, että tää on sijaisuus.
―Ethän sä voi jättää meitä tässä tilanteessa. ―Työhän on väliaikaista.
―Miks se muuttais mitään? ―Mitä?
―Anteeks, menkää te edeltä. Mä tuun kohta.
Mä haluan näyttää sulle yhden jutun. Tuu.
Tuolla on viis miljoonaa ihmistä. Pietarissa.
Talous on mielenkiintoinen asia.
Joo, nyt on kriisi. Mutta sen takia jotkut asiat on todella halpoja.
Vuonna 2020 ja 2030 tilanne on ihan toinen.
Ne, jotka satsaa tähän nyt, saa kaiken pilkkahintaan ―
ja voittonsa tulevaisuudessa.
Itse asiassa tää on sellanen alue, ―
että täällä on enemmän asukkaita kuin muualla Suomessa yhteensä.
Sen takia, kun on talouskriisi, ―
meillä on täällä käynnissä 60 suurta rakennushanketta.
Tosiasia on, että kriisissä aina joku hyötyy ja haluan, että se joku on me.
Lappeenrannan tulevaisuus on tuolla.
Jos mä en tuntis sua, voisin hetken uskoa, että kaikki toi on mahdollista.
―Se toteutuu kyllä. Ja sen takia viestin hallinta on tärkeetä.
Joo, sä et voi olla kaupunginsihteeri loputtomiin.
Mutta voit olla viestintäjohtaja.
―Se on jo osa kaupunginsihteerin hommia. ―Ei välttämättä.
Se paikka vois olla vapaa. ―Säkö sen päätät?
―Byrokratia hoituu aina.
Saanko mä esittää ehtoja?
No?
Haluan pääsyn kaikkiin hankkeisiin, ―
myös Degermanin suvun ja kaupungin yhteisiin ―
ja Mikkiksen hankkeisiin.
Olen just kääntämässä selän mun miehelle. Kyse on luottamuksesta.
―Hyvä on. Jos se varmistaa asian.
Onks se sanonu mitään?
Ei mitään? ―Potilas nukkuu suurimman osan vuorokautta.
On se kuitenkin jotain sanonu. ―Myö ilmotetaan, jos tulee muutosta.
Mitä kuuluu?
Täälläkö sä asut? ―Joo, täällä mie asun.
―Sun ei tarvi siivota.
Mä en haluis olla täällä enkä missään tekemisissä sun kanssas.
―Kiitän yllätysvierailusta ja kohteliaasta aloituksesta.
―Janina kielsi mua tulemasta. ―Toimit mukavasti joka suuntaan.
―Joo.
Onks toi perse Janinan? ―Onks sillä jotain välii?
Mitä sie haluut? ―Vaik teetä.
Tarkotin, että miks sie oot täällä? ―Keitä teetä, niin mä kerron.
Sun ei pitäis päästää Janinaa meneen, vaikka se sanoiskin niin.
―Se ei taida olla miusta itestä kiinni.
Sen vanhemmat käänsi sen pään ja se lähti tosi päättäväisesti.
Toi on Janinan. Sillä on luomi tossa. ―Se käski poistaa noi kuvat.
Siitä tää koko sotku vissiin alkoi.
―No hävitä ne!
Älä! ―Miksei? ―No koska mä en halua.
Hemmetin vahvat kasvot.
Niissä on surua ja varmaan vihaa ja raivoa.
Haluut sie nähä? ―Sun pitää luvata poistaa ne.
―Kato eka ja päätä vasta sitten. ―Mä tarkotan Janinan kuvia.
Sä et tee niillä mitään etkä sä halua menettää sitä.
Sie oot vissiin lähössä. ―Kusipää.
Lappeenrannan rikospoliisista, terve. Meillä ois vielä pari kysymystä...
Lähtikö se karkuun?
―Se menee takakautta. ―Mitä vittua?
Seis!
Täällä tarvitaan apua! Niko!
Musta tuntuu, ―
että Petterillä oli kuitenkin joku syy säikähtää poliisia.
Niin?
Ja jos mä veikkaan, se syy vaikeuttais teidän adoptiota.
Mä vannon, että Petteri ei pysty mihinkään rikolliseen.
Mä uskon sua, ja mä uskon, että sä uskot noin.
Mut mä en oo ihan varma, että oot oikeessa. ―Mä tunnen sen.
Toi ei voi muuttaa sitä.
Miks Petteri viljeli tota?
Tai viljelee.
Paniikkihäiriö ei oo sen ongelma, ―
koska se ei oireile nenäverenvuotona.
Se on puutiainen.
Peruslääkkeet ei auta kipuihin.
Lääkehuumeesta ei saa korvauksia ja se on aivan liian kallista.
Ja jos sosiaaliviranomaiset sais selville taudinkuvan, ―
ne peruuttais teidän adoptioluvan.
Mä tiedän, että se on kova paikka, jos lapsi ei ota tullakseen.
Se on todella kova.
Ootteks te miettineet vaihtoehtoa adoptiolle?
Vaikka sijaiskohtua?
Ei, siitä ei oo ollu puhetta.
Pane toi vähän parempaan piiloon, ettei vaikka joku poliisi löydä sitä.
Petteri Telkkä ei tiedä mitään. ―Puhuuks se totta?
Se kiertelee vaan jotain muuta.
Uhri on Elina Koivula. Teologian ylioppilas Pietarista.
Se on majoittunu tänne hotelliin 3 päivää sitten ―
ja menny sieltä taksilla sairaalaan.
Taksikuskin mukaan sanoi menevänsä johonkin tarkastukseen.
Se ei ollu palannu hotelliin, ja ne oli lopulta soittanu poliisit.
Se on se.
Moi. ―Moi.
Lähet sä lounaalle? ―Mikset sä soittanu?
Sun puhelin ei oo päällä.
Mä en oo saanu sitä vielä käyntiin.
Okei, ajattelin vaan olla spontaani.
Sä oot tehny tän jo kerran aikasemmin.
Spontaani voi olla kahdesti. Mut toinen kerta sitten.
Missä menee spontaanin raja?
Tää juttu kieputtaa sitä vähän. Mä käsken sen soittaa myöhemmin.
―Kiitti, mut ei sun tarvi selitellä ton käytöstä.
Pauliina!
Mä hoidan yhden kuulustelun. 15 minuuttia. Kelpaako seura sitten?
Spontaania. ―Okei.
Oota kahvihuoneessa. ―Okei.
Laitoin vaimon tonne odottamaan.
Pitää viettää hetki täällä.
Ootko sä kunnossa?
Mie en tiedä, mistä tässä on kysymys, ―
mut jos mie oon käyttäytyny jotenkin huonosti tai tehny jotain väärin, ―
mie oon pahoillani.
Se teidän pihanurmikko.
Se on aika äskettäin ajettu, vai mitä?
Juu―u.
Tai siis... Mie just koko illan kannoin lehtiä jätesäkeissä.
Meillä on rannassa kompostikuoppa niille.
Mistä sä tunsit Elinan?
Vaimolla on se lääkärin vala, ―
mutta sillä mie oon vissiin nähny tuon kuvan.
Mie en tiiä mitään muuta. Mie oon pahoillani.
Sen takia sä olit niin tolaltasi.
Mie en tunnistanu sitä ensin, se oli niin...
...kamala.
Kasvot... mie muistin vasta myöhemmin.
Petteri.
Kiitos. Mä sanon, että sä voit lähtee meneen.
Joku käy myöhemmin jututtamassa sun vaimoa.
Eihän sellasta duunia ole!
Mut jos Robert sanoo, että on, sellanen tulee olemaan.
Viestintäjohtaja. ―Mmm.
Mä en ymmärrä, miks mun on niin vaikea olla ilonen sun puolesta.
Johtuisko se siitä, että sä oot vähän mustis? ―Mustis? Kun en oo.
Tuntuu vaan...
...vastenmieliseltä.
Niljakkaalta.
Hei, mä en koskaan saa täällä sellasia tehtäviä, joissa oon ollu, ―
joten voisiko olla, että mä ottaisin tehtävän vastaan muusta syystä?
Ja se muu syy on lahja sulle. ―Mysteeri on lahja.
Mysteeri tai ei. Sä voit ottaa selvää, jos haluat.
Te ootte varmoja, että se nainen on Elina Koivula?
―Myö saadaan kohta vahvistus oikeuslääkäriltä.
Mutta voin jo sanoa, että varmaa se on.
Liittyykö Koivulan käynti täällä sen raskauteen?
―Vaikka haluaisinkin kertoa, en voi.
―Sähän oot gynekologi. ―On kyse rikoksesta.
―Mikään, minkä tiedän, ei auta teitä siinä rikoksessa.
Potilas on hengissä, joten en voi kertoa mitään.
En, vaikka haluaisinkin.
Ruvetaan laittamaan ruokaa.
Menkää te vaan. Mä tuun kohta.
Enkö mä käskeny oottamaan? Et tuu tänne!
―Eiks veli pääse ees tontille enää?
―Mä laitan lapsille jotain katottavaa ja tuun sitten. Mee autoos.
―Mie en oo siun halpa siivoojas.
―Puhutko rahasta kaiken sen jälkeen, mitä oon tehny? Mene nyt.
Lapset voi kattoo piirrettyjä.
―Soititko poliisille?
―Autosta? Joo, ne epäilee, että se on jo rajan takana.
―Enkö mie sanonu?
―Mikä kunto? ―Miltäs näyttää?
No?
Mie tartten ihan uuden alun.
Maksan pois kaikki velat ja rästit ja sen korjaamon.
―Paljonko?
Kolkyttuhatta. ―Ei mulla oo semmosia rahoja!
Mistä saisin semmosia summia?
―Vaalirahat on nykyään julkisia. Jostain siulla on sen verran.
―Hoidin sulta pois sen tuomion. Tääkö siitä seuraa?
―Eiks se ollu sitä, että mie oon siun veli?
Oonks mie nyt velkaa koko loppuelämän?
No, mitä sie saat kasaan?
Viistoista. Saan sulle viistoistatuhatta.
Okei.
Hei!
Ei sille kannata nyt puhua.
Näköjään ei.
Degerman―huolia. ―Eihän se oo Degerman.
Elias on. (Sorjosen puhelin.)
Se toimii taas! ―Näköjään. ―Et sä vastaa?
(Puhelin.)
(Viesti.)
Ehkä sun pitäis hoitaa se. ―Mikä?
Kattoo se viesti, niin rauhotut.
Mee.
Mee, mee. ―Kiitos.
Janina, tuu syömään. ―Kohta.
―Tulet nyt heti ja lopetat sen mököttämisen!
Kuka on Hannele?
Mä... luulen, että se on mun... äiti.
Muistatko?
Elina kertoi, että puhui sen kanssa puhelimessa tunteja.
Hannele Koivula?
Mä muistan ne kivet.
Ne junat ja ne kivet.
Köyhän Heta―Leenan kivet. ―Kuka on Heta―Leena?
Mä luulen, että se on paikka. ―Mikä?
Mä muistan kaikkea, kaikkea turhaakin.
Hyvinkää.
(Lena:) Tuu vaan.
Sä reagoit vieläkin siihen, mihin sua osuu.
Tänne, täällä... ―Joo, joo.
―No ni.
Eiks se oo tappo?
Vai milloin vauvasta vatsassa tulee ihminen? ―Mitä väliä sillä on?
―Onhan sillä nyt lain kannalta.
Voinks mie kysyä siulta, et...
Mitä sie oisit tehny, ―
jos Katialle ois käyny jotain sillon, kun sie ootit sitä?
―Jos niin olis käyny, ―
niin mä olisin pannu sen tyypin päiviltä, lahdannu sen kaverit ―
ja pyytäny FSB:tä siivoomaan koko sotkun.
(Ovikello.)
Kari Sorjonen Vakavien rikosten yksiköstä.
Voisko tulla peremmälle?
Elina oli puhunu sun kanssa pitkään puhelimessa.
―Ei. Ei mun kanssa.
―Mun kanssa.
Saanko kysyä, mistä puhuitte? ―Mietti muuttavansa tänne takasin.
Mä oon aina vähän ihmetelly, ―
miten se tyttö meni opiskelemaan teologiseen tiedekuntaan, Pietariin.
Elina ei ole oikein...
No, papillinen.
Eikä kiinnostunu Venäjästä. ―Minkä takia se meni sinne?
Voisinko mä nähdä Elinan huoneen?
Miks perhonen?
Kun mie katoin noita vedoksia, tää näkyi heijastuksesta.
Mie voin hävittää ne Janinan kuvat, jos saan pitää nää.
Sä oot kiltti.
―Miten niin? Mie just kiristin siuta.
―Mä olin jo unohtanu, että jotkut ihmiset voi olla kilttejä.
Mä en enää muistanu, miltä se tuntuu.
Mun äidillä, oikealla äidillä, oli perhostatuointi.
―Aijaa.
Ainakin mä luulen niin.
Elina ei ollu uskonnollinen.
Kämpässä ei ollu mitään erikoista. Niko, miten hotellin valvontanauha?
Ne on varmaan matkalla tänne.
―Hei, mitäs kuuluu Minttu Vesterisen autovarkaudelle?
―Mikä?
―Siis et sä kertonu ryhmälle? ―Sehän ois ollu ajan haaskausta.
Koivulan tapaus on ykkönen, ―
mutta kyllä kansanedustajan autovarkauskin tutkitaan.
―Eiks Susi ja Jänis voi hoitaa sen? ―Uusitalo, älä.
Me lähetään Lenan kanssa Pietariin tutkimaan Elinan opiskeluja.
Päiväkirjamerkintöjen mukaan ne ei ollu tavanomaisia.
Sulla on lähde täällä. ―Nina Telkkä.
―Niin, kuulustele sitä. Ja ota se autovarkaus haltuun.
Koittakaa nyt, helvetti, skarpata, vaikka onkin lauantai.
Mikä tässä mättää? ―Miten niin?
Sä jätät meidät koko ajan ulkopuolelle. Mikä mättää?
Haluutteks te osallistua? ―Oliks toi kysymys?
Menkää hakemaan Nina Telkkä kuulusteltavaks.
...ylimmän kerroksen asunto ja peltikatto oli kuuma.
Siellä oli aina hirvittävän tukalaa.
Minttu Vesterinen, hei.
Mitä kuuluu? ―Hyvää, kiitos.
―Sä näytät hyvältä. Oot sä käyny kampaajalla?
―No, on siitä jo aikaa.
―Saanko esitellä, Pauliina Sorjonen, meidän uusi viestintästrategi.
Tulee maan ytimestä, ootte ehkä tavanneet siellä.
―Valitettavasti en muista kaikkia. Ammatin varjopuolia.
―Kiva tavata. ―Rouva Vesterinen on keskustan lahja meidän maalle.
Missä muuten Ville on? Ootko sä hukannu miehes?
―Ei, se on kipeenä. Lapset juoksuttaa sille mehua ja aspiriinia. ―Harmi.
Vaikka me poliittisesti ollaankin eri suunnissa, ―
ollaan kuitenkin yhteisen unelman asialla.
Tehdään Lappeenrannalle parempaa tulevaisuutta.
Pidän huolen, että valtio tulee vastaan kasinon rakentamisessa.
Kunhan saatte sen kaavan leimattua.
―Ai näin nää asiat hoidetaan täällä.
―Yleensä asiat on ratkaistu ennen kuin ne tulee saliin.
Se yksinkertaistaa elämää. Ystävät auttaa toisiaan.
―Pauliina on Vakavien rikosten yksikön päällikön, ―
Kari Sorjosen puoliso.
No mutta...
Onks sulla vaikutusvaltaa poliisiin?
Mun auto on varastettu, ja sitä ei oteta tosissaan.
―Mä en kyllä tiedä siitä mitään. Me ei tuoda töitä kotiin.
―Muista, mitä opetin pikkukaupungista.
Kun nyt avaat suusi kotona, sulla on yksi ystävä lisää.
Kuulusteltais mielellään Elinaa, ―
mutta kun joku hukutti tytön järveen muutamaks vuorokaudeks.
Se, että tytön kaikki kudokset vaurioitui, ei ole pahin asia.
Se, että siltä meni muisti, on varmaan siunaus.
Mutta sinä ja minä molemmat tiedetään, ―
mitä Elina menetti tän rikoksen takia.
Meidän on saatava tietää, miks Elina Koivula kävi sun luona.
Mä en usko, että sillä on tekemistä tän rikoksen kanssa.
Voi olla. Mut...
Esimerkiks, kuka vois olla lapsen isä? ―Sillä ei oo isää.
Se sai alkunsa toisella tavalla.
Kuka on luovuttaja? ―Sitä mä en voi kertoa.
Sä voit varmaan kertoa mulle asioita niin, ―
että sä vaan vihjaat.
Ilman, että sä rikot sun valaa.
Mut jos sä et nyt sano mitään, mä oletan, ―
että Elinan seksuaaliset ongelmat ei ollu syy käydä sun luona.
Jos mä haluaisin lähteä etsimään tietoa...
...joltain suunnalta, ―
osaat sä yhtään veikata, mihin suuntaan mun kannattais lähteä?
Jos joku tapaa sen koulukavereita...
...niin voi kysyä, miten se rahoitti sen elämän.
Niin mäkin ajattelin.
Mä en vaan oikein saanu ajatukselle kannatusta täältä.
Kiitos.
Mitä?
Pietariin.
Kaipaat sä Helsinkiin? ―Aika harvoin.
Entäs sä? Kaipaat sä tänne?
Mä just mietin sitä.
Mä en osaa oikein sanoa.
Tietokone puuttuu.
No...
Vastaako tää nyt siihen, miten Elina rahoitti opiskelunsa?
Elina kävi Lappeenrannassa kerran viikossa ja yöpyi hotellissa.
―Ketä Elina tapasi?
―Kerran hän mainitsi vahingossa jonkun Jakkun, ―
mutta en saanut puhua siitä kenellekään.
―Onko Jakku ihminen? ―On.
Tietääks Hinni, miksi Elinalla on niin paljon seksileluja?
Se oli hänen harrastuksensa.
En hyväksynyt sitä, mutta puhuimme paljon. ―Mistä?
Elina kirjoitti blogia salanimellä Elina O.
―Kuvailiko Elina seksuaalisia kokemuksiaan? ―Kyllä.
―Oliko blogi suosittu?
―Hän kertoi blogissa kaiken paitsi kumppaneidensa nimet.
―Ottiko hän maksua?
―Onko Elinalla kaikki hyvin? ―On.
(Niko:) Jakku on Jaakko Anttila, opettaja ja kunnallispoliitikko.
Hae se kuulusteltavaks.
"Oikean asennon löytäminen otti aikansa."
"Rinnat hakkasi kaltereita vasten, kädet oli kahleissa kattoholkeissa, ―
joten en voinut muuta kuin antaa hänen panna."
"Perhonen teki tehtävänsä ja ensimmäinen orgasmi ravisteli."
Selvä.
Perhonen.
(Ovikello.)
Päivää. Niko Uusitalo Lappeenrannan poliisista.
Saanks mie tulla hetkeks sisään? ―Joo.
Jaakko Anttilaa etsin. Mahtaako olla paikalla?
―Jaakko lähti eilisaamuna kouluun.
Sit se sanoi, että sillä on illalla kokous Imatralla ―
ja voi mennä koko yö.
Meillä on yksiö siellä.
En mä ole nähny sitä sen jälkeen. Pitääks tässä huolestua?
―Onks tää Jaakolle ihan tyypillistä?
―No... Ei tää nyt ihan tavatonta oo.
Jaakko aina välillä kulkee omia teitään ja ilmestyy takasin.
―Saanks mie kurkata vähän ympärilleni?
Ja jos saisin Jaakon hius― tai hammasharjan tai semmosen.
Kiitos.
Mitäköhän tää asia koskee?
Elina taitaa olla vähän monimutkaisempi hahmo ―
kuin vaan tavallinen opiskelija.
Niinhän ne aina on.
Meistä jokainen.
(Puhelin.) Takaisin hommiin.
Niin?
Okei.
Okei. Kiitos.
No niin.
Sikiön kudoksen DNA vastasi Jaakko Anttilan DNA:ta.
Niinpä niin.
(Sorjosen puhelin.)
Kiitos votkasta.
Moi. Niko, pane Jaakko Anttila täyteen hakuun.
Tutustuin tänään yhden nuoren naisen rohkeaan irtiottoon ―
ja arvaa mitä?
Joskus on tosi kiva, että on vähän vanhempi.
Ollaanks me taas hyvää pataa?
Anteeks.
(Puhelin.)
Toimii taas.
Siltä kuulostaa. ―No vastaa.
Vastaa.
Sorjonen.
Tekstit: Susanna Kokkola Yle